A L T Ă U D I A B O L I C
S-a trezit, domnule doctor.
Arată bine.
- Unde sunt? Într-un spital? - Într-o clinică.
O clinică?
Sunt bolnav?
Ați fost, dar ce-i mai rău a trecut.
Deschide gura.
Închide.
Deschide.
Închide.
- Doare?
- Nu, e doar puțin înțepenită.
- Se va slăbi cu timpul. Și aici? E bine?
- Da, e bine.
- Am fost lovit aici? - Acum e doar o cicatrice.
- Cum am ajuns aici?
Când un om beat conduce cu 170 km pe oră
cu siguranță va avea un accident.
- Un accident?
Am fost singur?
- Din fericire, soția dumneavoastră a fost aruncată din mașină în urma impactului.
- Mai târziu poți să dai ghipsul jos. Doar un bandaj pentru susținere.
- Bine, domnule doctor.
Soția mea?
Aruncată?
Da, și dumneavoastră aproape că ați fost aruncat din lumea asta.
În schimb, ați stat 3 săptămâni în comă.
Hei, acum odihniți-vă. Avem noi grijă de ce e necesar.
- Domnule doctor. - Liniștește-te. Liniștește-te.
Ați spus că...
- Soția mea... - Și ea este bine. Relaxați-vă.
Mulțumesc.
Da.
Georges.
În sfârșit.
Dragul meu.
Domnule doctor...
Cum pot să vă sunt recunoscătoare pentru tot ce ați făcut pentru soțul meu?
Nu face nimic doamnă.
Ți-am adus stăpânul acasă, Kim.
Ajută-mă.
- Sunteți bine domnule? - Domnul este foarte bine.
Camera dumneavoastră este pregătită.
Mulțumesc, prietene.
- Fii amabil cu Kim. - Să fiu amabil cu Kim?
- Acela este Kim? - Da, bineînțeles.
Ajută-mă puțin.
- Doriți ceva domnule? - Cafea.
O ceașcă de cafea, Kim.
- Două mașini? - Are trei zile.
E nouă, ca și tine.
Ai făcut ceva schimbări de când am plecat.
Nu prea dragul meu.
În orice caz, arată diferit.
Hai în camera ta.
A grijă pe unde calci.
Sper că nu mi-ai schimbat și camera.
- Kim a pus doar câteva flori. - Mulțumesc, dragă Kim.
Iubesc florile. Întotdeauna mi-au plăcut florile.
Știu dragă.
Florile, mobila chinezească, Buick-urile.
- Ce mai viață, nu Kim? - Prostuțule.
Nu, nu. Aici.
Dacă îmi permiteți, aș dori sa intru singur în camera mea
Mulțumesc.
Așadar Kim, văd că nu ai uitat de flori.
Dar... unde este televizorul?
Georges, dar știi că urăști televizorul.
Da? Sunt confuz.
Iubesc florile și detest televizorul.
Gata cu prostiile. La culcare.
Nu Kim, domnul se dezbracă singur, ca un adult.
Mulțumesc.
Prostuțule.
Domnule, doriți ceva?
Da
Spune-i doamnei că vreau să o văd.
Da domnule.
- Dă-i bătaie. - Cum ați spus, domnule?
Am spus "dă-i bătaie".
Mișcă. Haide. Înțelegi?
Da, domnule.
Domnul va vorbi cu doamna.
Cu cine va vorbi? Cui îi va vorbi?
Cu cine va vorbi domnul? Domnul va vorbi cu doamna.
- M-ai chemat? - Da, domnul a chemat doamna.
Ca să o sărute? Nu tocmai. Așează-te.
Și fii o fată cuminte.
Georges Campo vrea să-i puna câteva întrebări doamnei Christiane Campo.
În primul rând, ești sigură că ești soția mea?
Dacă începi așa, voi pleca.
Foarte bine. Vom divorța.
Te vor refuza. Nu ai niciun motiv concret.
Când un biet bărbat are un accident,
și când își revine nu își recunoaște soția,
atunci sunt destule motive pentru a divorța, nu?
Foarte bine. Vom divorța.
Christiane, stai jos.
Te ascult, dragă.
Deci, ești soția mea?
Da, sunt.
- Și această casă este casa mea. - Da, e casa ta.
După câte înțeleg, suntem bogați.
Tot ce a fost în Hong Kong, a fost adus înapoi, dragul meu.
Am avut afaceri acolo?
Ce fel de afaceri?
- În construcții. - Construcții. Foarte bine.
Apropo, avem copii?
- Nu încă. - Ești sigură?
O să corectăm această greșeală. Vreau să avem patru copii.
- Patru băieți, e bine? - Da.
Ce-ar fi să începem chiar acum?
Vom vorbi despre copii
atunci când vei fi recuperat și sănătos.
Dar mă simt destul de sănătos.
Amnezic, înnebunit după sex, cinic.
Ai toate defectele.
Nu ar trebui să te iubesc, dar o fac.
- Christiane. - Da.
Spune-i lui Mao să-mi aduca niște ceai.
Imediat.
Ceai și o copie a gândurilor lui Mao.
Doamna vă roagă să nu uitați să vă luați pastilele.
Bine, nu voi uita.
De cât timp lucrezi pentru mine, Kim?
Șapte ani, domnule.
Și când ne-am întors din Hong Kong?
Cu o luna înaintea accidentului, domnule.
Mulțumesc.
Eu vorbesc chineza?
Da, domnule. Câteva cuvinte.
Ce înseamnă...
Bună ziua.
Este Freddie.
Ce naiba face aici? La dracu.
Domnule Campo, situația devine foarte complicată.
La naiba.
Christiane dar nu e niciun motiv, absolut niciun motiv
să-mi ascund identitatea, fiindcă el e bolnav.
Și dacă se preface?
Cu atât mai mult trebuie să spun adevărul.
- Dar... - Nu, nu, nu.
Contează pe mine.
Și pe mine de ce nu m-a recunoscut?
Și de ce nu i-a spus doctorului despre amnezie?
Pentru că atunci când ești căsătorit cu o femeie
atât de frumoasă precum doamna Campo,
unele amintiri revin.
Intră.
Am intrat.
- Ce faci? - Bine, mulțumesc.
Te-am văzut pe fereastră când ai ajuns.
Cum te numești?
Freddie. Frederic. Frederic Launay.
Îmi recunoști vocea?
- Care e numele meu? - Moise cel Bătrân.
Ai venit să distrugi clipele astea frumoase, Freddie?
Era prea frumos ca să fie adevărat, nu, Freddie?
Nu te opri, Kim.
Kim, tu ce crezi?
soțul meu... se preface...
sau suferă cu adevărat de amnezie?
Domnul este bolnav, sunt sigur, doamnă.
Dar este fericit cu gândul că este soțul dumneavoastră.
Nu te opri, Kim.
Așadar, numele meu este Georges Campo?
Da.
- Și Christiane este soția mea? - Da.
- Și tu ești doctor? - Da.
- Și ne cunoaștem de mai bine de 10 ani? - Da.
Și tu, Christiane și cu mine,
tocmai ce ne-am întors din China,
- Din Hong Kong, acum șase săptămâni? - Da.
Trebuie să spun că în clipa asta memoria mea e ca Hiroshima.
O adevărată harababură.
Tot ceea ce îmi aduc aminte,
sunt baruri, cluburi de noapte,
- Și petreceri nebunești. - Desigur.
Obișnuiam să ieșim împreună în Kowloon.
În timp ce Christiane făcea cus-cus?
Cum? Nu, nu, rață unsă, înnotătoare de rechini.
O confunzi cu mâncarea algeriană.
Norocul meu, urăsc mâncarea chinezească.
Și acum trei luni erai înnebunit după ea.
Dar îți zic, urăsc mâncarea chinezească.
Îmi place grătarul de oaie, cus-cus și ceaiul de mentă.
Totul este năucit, pâna și gusturile mele exotice.
Și tu, ești doctor?
Frederic Launay, M. D.
Chatham Road, Kowloon.
Freddie te superi dacă mă uit puțin la tine?
Va trebui să te cred pe cuvânt, nu, Freddie?
Ascultă-mă, nu te îngrjora. Memoria îți va reveni,
brusc, sau puțin câte puțin.
Ce se întâmplă? Soția ta e prea frumoasă pentru tine?
Glumești?
Este extraordinară, doar că...
Nu îmi pot aminti...
știi tu.
Toți banii ăștia, Buick-urile, un castel,
și frica să nu mă trezesc dimineața și să mă numesc
Pierre Lagrange.
Pierre Lagrange, de ce?
Ceaiul, dragule.
Unde este Mao Tse-tung? În vacanță?
Președintele Mao îmi coase câteva haine.
Președintele știe să le facă pe toate.
- Este și frizer? - De ce, dragul meu?
Deoarece chiar dacă stau în pat, părul continuă să-mi crească.
Dar vei putea ieși în oraș, de îndată ce vei fi recuperat.
Da?
Nu ești un prizonier, dragul meu.
Oricum, Kim este foarte talentat.
Te va face ca nou când vei vrea.
Știi, acel Pierre Lagrange mă enerveaza la culme.
Dacă ai știi cât de mult mă enervează.
Apropo,
- Vorbeam atât de urât în Hong Kong? - Foarte urât.
Dar nu mai contează asta, și nu mai vorbi de acest Pierre Delagrange.
Nu Delagrange. Lagrange.
Ce e ciudat e că...
memoria începe să-mi revină.
- Bine, nu toată. Doar cuvinte. - Ce cuvinte?
Aberdeen.
Freddie. Da, Freddie.
Tai Hang, Chatham,
Kowloon și Mina.
Am avut o casă foarte mare în Tai Hang,
pe strada Tai Hang.
În Chatham era biroul lui Freddie.
Trăia în Kowloon, și toate weekend-urile le petrecea cu noi.
Și Mina? Era tot un loc?
Mina era eurasiatică. Locuia în Aberdeen.
- Era amanta ta. - Amanta mea?
Da, cred că ai o fotografie cu ea pe undeva.
- Și... tu nu erai geloasă? - Ba da.
Și eu eram atât de prost încât te-am înșelat.
Da dragul meu, erai.
Compania de Construcții Campo
Ce înseamnă asta?
- Dormi cu sacoul pe tine? - Nu, doar îmi verificam garderoba.
Hai, la culcare.
- Ți-ai luat pastilele? - Nu încă.
Hai, repede. Sau te voi spune.
- Cui? Lui Mao Tse-tung? - Lui Frederic.
Minunat. Va tripla doza, și voi deveni și mai nebun.
Imposibil.
Acum culcă-te.
Știi ce a spus doctorul, foarte mult calm și foarte mult somn.
Georges Campo.
Ești un om de afaceri foarte bogat în Hong Kong.
Srada Tai Hang.
Casa ta este pe strada Tai Hang.
O casă fară etaje.
Cu flori tropicale în seră.
În camera de zi,
un dulap chinezesc roșu, lăcuit.
În dulap este o colecție de pipe pentru opiu.
Biroul tău este în Hong Kong.
Strada Hennessy.
Mina locuiește în Aberdeen.
I-ai oferit o broșă,
un cărăbuș din aur.
Georges. Georges Campo.
Joci remi cu Freddie.
Cu Freddie și Christiane.
Soția ta, Christiane.
Georges Campo.
Cărăbușul din aur.
Plin de flori tropicale,
Mina locuiește...
în Aberdeen.
Cărăbușul din aur.
Ciorapii mei.
În sfârșit, aer curat.
- Vrei bastonul? - Nu, mă descurc.
- Te simți bine? - Da, sunt bine.
Corpul și șasiul sunt foarte bine.
Dar cu motorul e altă poveste.
- Ce sunt clădirile acelea? - Niște hambare vechi.
Proprietari trecuți se ocupau cu agricultura.
- Locuiește cineva acolo? - Nu, sunt abandonate.
- Vrei să le vezi? - Da, să mergem.
Freddie! Pastilele de la tine mă amețesc.
Dar memoria îți revine puțin câte puțin, nu?
Da, câte puțin.
Poate efortul mă face să mă simt amețit.
Da, asta e.
Frumoasă mașinărie.
- Ce este acolo sus? - O mansardă.
Pentru depozitare, cred.
Miroase a mere.
- Vrei câteva? - Da, mă duc eu.
Georges! Ce s-a întâmplat?
Ce ai făcut?
- Ce s-a întâmplat? - Uite.
Eu trebuia să fiu acolo cu spatele rupt.
Ce vrei să spui?
De ce nu mi-ai spus că este o trapă aici?
Nu știam.
Am fost o singură dată aici și era închisă.
De ce nu m-ai avertizat?
Ce vrei să spui?
- Doar nu crezi că... - De ce m-ai adus aici?
Dar tu ai vrut să vii.
Sigur. Și trapa s-a întâmplat să fie deschisă nu?
Georges! Cum poți să crezi că... Vorbești de parcă ești...
Nebun. Spune-o!
Rândul tău.
Nu am băut atât de mult ceai în toată viața asta nenorocită.
Dacă te ajută cu ceva,
700 de milioane de chinezi beau ceai de asemenea.
În orice caz, nu vorbi despre viață în felul ăsta.
Vorbesc despre viața mea cum vreau.
Pleci undeva?
Mă doare capul. Ies să mă plimb puțin.
- Jos, jos, jos. - Culcat, Prince.
- Al cui este monstrul ăsta? - Prince?
Cui ar putea să-i aparțină. Este al tău.
Mă bucur!
- Dar știai asta nu? - Ai uitat că sunt puțin...
Până și câinele meu nu mă recunoaște. De ce m-ar ataca?
- Poate că și el suferă de amnezie. - Nu, nu a avut niciun accident.
Lași un monstru ca acela liber, își va devora proprii părinți.
Muzica asta iți trezește amintiri, nu?
Nu. Unde este telefonul?
Pe cine vrei să suni?
Veterinarul. Îi voi spune să omoare câinele.
- Georges, nu! - Este câinele meu, nu?
În orice caz, nu există niciun telefon.
Nu avem telefon?
Durează șase luni pentru a obține o linie.
Dar tu ești un doctor, tu poți să o faci.
La naiba, este câinele meu, nu?
- Îl vreau mort. - Vei regreta asta în 3 luni.
- 3 luni? De ce? - Pentru că vei fi vindecat până atunci.
Vindecat. Vindecat.
- Ce faci aici? - M-ați chemat, domnule.
Da?
Am adormit cred.
- Ați dormit bine domnule? - Da, destul de bine.
- Pastilele dumneavoastră, domnule. - Mulțumesc.
Kim. Vin-o aici.
Aici. Mai aproape.
Scoate-ți haina.
Haide. Dă-o jos.
Arată-mi umărul.
- Cine ți-a făcut asta? Eu? - Da domnule.
- De ce? - Am făcut o greșeală domnule.
Ce greșeală?
Am uitat să le spun celor de la garaj să aducă mașina.
Ce mașină? Care garaj?
Acum un an domnule. Era în Hong Kong.
Era mașina americană pe care ați avut-o.
Îmbracă-te.
E mai bine dacă stă în cameră și se odihnește.
Dar Frederic, cât timp crezi că mai poate sta inchis aici?
Sincer, nu știu.
Dar nu are rost să ne agităm.
Nu vom reuși nimic dacă nu ne păstrăm calmul.
Ce putem face Frederic? Sunt foarte îngrijorată.
Nu trebuie. Este un proces lent, atâta tot.
Memoria îi revine, încetul cu încetul.
Ca și piesele unui puzzle, fiecare la locul ei.
Sincer, nu crezi că trebuie să fie examinat de un... ?
De cine? De un psihiatru?
Care îl va ține închis.
Nu, calmul și repausul de aici, sunt cel mai bun remediu.
Câteodată este atât de îngrijorat.
Ieri m-a întrebat dacă îl ținem prizonier.
Dar, într-o anumită măsură, este adevărat.
Dar ce am putea face?
Să-l plimbăm cu mașina?
Nu. Tocmai ce a început să-și revină.
Ar trebui să-i explici lui asta, Frederic.
Am făcut-o deja. Până când se vindecă, trebuie să rămână aici.
Sincer,
chiar vrei să își recapete memoria?
Nu știu.
Dar mai degrabă, știu.
Era violent, brutal și egoist.
Dar s-a căsătorit cu tine. Ținea mult la tine.
Așa cum ținea și la câinele său. Pe care vroia să-l omoare.
Aș vrea să mă recunoască.
Dar mi-e frica, atunci când o va face,
va redeveni cel ce a fost odată,
în loc să rămână cum este acum.
Și se va uita la mine ca la un străin, sau...
Tocmai când ai început să-l iubești?
Da, poate.
- Mă așteptai? - Nu, erai deja aici.
Am ceva notăți pentru tine.
Da, stai jos.
Mă asculți? Bine.
De acum încolo,
voi încerca să fiu foarte ascultător.
Ce ai spune dacă cea mai bună cale pentru a-mi recupera memoria,
este să facem dragoste?
În primul rând, este interzis.
De cine? De nebunul de Freddie?
Da. De nebunul de Freddie.
O să vobesc eu cu el.
Este interzis până când nu ești recuperat total.
Așadar domnule Campo, vom aștepta,
până în seara în care ești destul de amabil să-ți amintești,
că fără îndoială sunt soția ta.
Dacă înțeleg bine, vrei să mă înșeli.
Nu vreau să-mi înșel soțul cu un bărbat care...
care nu este încă sigur că este soțul meu.
- Și dacă mâine voi fi sigur? - Va trebui să o dovedești.
Să o dovedesc ție și câinelui.
Și dacă tu și câinele ați face puțin efort?
Vezi? Eu încerc. Înghit,
beau și dorm.
Georges Campo
Îți pierzi mințile, nebun de-a binelea.
L-ai biciuit pe Kim.
Erai violent, te îmbătai cu ofițerii britanici.
Îți pierzi mințile.
Lui Chrisitane i-ai dat cărăbușul din aur,
nu lui Mina.
Lui Mina i-ai oferit haine, haine foarte scumpe din Paris.
Haine Balenciaga.
"Da" este "How".
"Nu" este "Poo-How".
"Îmi este sete" este "Wo-ko-lay".
"Îmi este foame" este "Wo-ngo-lay".
Pipele sunt prețioase, o colecție rară.
Un telefon pentru domnul Pierre Lagrange.
- Pentru mine? - Domnul Pierre Lagrange.
Pierre Lagrange.
- Ce s-a întâmplat? Nu poți să dormi? - Un coșmar.
Eram într-un bar.
Era un telefon pentru Pierre Lagrange.
S-a întors din nou?
Și fără ezitare, am răspuns.
Închide. Numărul este greșit.
Ascultă Freddie, ceva nu este în regulă aici.
Nu am inventat eu numele ăsta.
Nu am inventat eu toate aceste amintiri care îmi revin.
- Ce amintiri? - Amintiri ale unui război,
Sate care ard, case, ferme, moschei arabe,
munții din Kabylia. Am văzut totul.
Un autobuz cu care merg în concediu,
un prieten care cântă la armonică, altul vomitând.
Nu prea mă impresionează. Am vazut asta în sute de filme.
Și eu am văzut asta. Cu ochii mei.
Tu, Christiane, Georges Campo, ceva nu se potrivește.
Este un vis. Pur și simplu nu are sens.
Și tu cu Lagrange al tău? Asta are sens?
În Algeria ai învățat chineza?
În Kabylia m-ai cunoscut pe mine și pe Christiane?
În Casbah ai cunoscut-o pe amanta ta chineză?
În Sahara ai avut accidentul? Ce naiba vrei?
Un certificat de la primărie, de la parohie,
să-ți demonstreze că tu ești tu?
Bine. Mă voi ocupa de asta.
Dar în visul meu, am răspuns la telefon fără ezitare.
Ascultă, nu înseamnă nimic dacă în visul tău ai fost altcineva.
Chiar azi dimineață, de la miezul nopții până la 7:00,
am descoperit penicilina.
Da, eram Sir Alexander Fleming.
Hai culcă-te. Și nu uita de pastile.
Ai nevoie de ele.
Georges! Hai în mașină.
Hai Georges, nu face prostii.
Vrei să fii dus la un spital de nebuni?
Unde mergeai?
Nu știu. La poliție.
Bine. Vrei să mergem?
Dar știi unde vei merge pe urmă?
La un ospiciu. Mergem?
Mă numesc Lagrange, câinele meu vrea să mă muște,
soția și prietenul meu mă țin prizonier.
Îți imaginezi ce vor spune când îți vor auzi povestea?
Atunci dacă îmi ești prieten nu-i vei spune asta lui Christiane.
De ce?
Pentru că ieri i-am spus că fac progrese.
Acum dacă ar afla că am umblat ca un câine pierdut...
Dacă nu ne va vedea când ajungem, nu-i voi spune.
Mulțumesc.
Dacă eram în locul tău, aș fi pretins că sunt Asterix...
Este mult mai popular decât acel Pierre...
- Cum se numea? - Lagrange.
Așa. Lagrange.
Georges. Georges Campo.
Ai dreptate. Ești pe cale să înnebunești.
Georges Campo a venit din China.
Georges.
Ești pierdut.
Sinucide-te, pentru a te elibera.
Doar sinuciderea te va elibera.
În sertar este un pistol.
În sertar.
Pistol. Un pistol.
Ia pistolul, Georges.
Sinciderea.
Este singura cale pentru a te elibera.
Singura cale.
Înnebunești, Georges.
Trebuie să te sinucizi. Pistolul.
Nebunia. Singura cale.
Pistolul.
Georges, Frederic ți-a cumpărat o bicicletă, ești fericit?
Frederic este formidabil.
La fel ca și tine, soția mea.
Georges, nu fi prostuț.
- Nu ești mulțumită de progresul meu? - Ba da, dar... liniștește-te.
Ce faci? Mă doare. Ești nebun?
Bineînțeles.
Un bărbat este nebun pentru că vrea să facă dragoste cu soția sa.
Dar nu așa, mai târziu, nu acum.
Amintește-ți ce ți-am spus.
Dar mă simt din ce în ce mai normal,
- cu adevărat normal. - Dovedește-o.
Ce spui de progresul ăsta? Îmi amintesc și limba chineză.
Știi ce ai spus?
Mulțumesc. Bună ziua. Noapte bună. La revedere.
Bravo!
Ce înseamnă asta?
Mi-ai spus-o de mii de ori. Înseamnă "te iubesc".
Și daca o spun în franceză, se pune?
Nu încă.
"Nu vreau să-mi înșel soțul
cu un bărbat care nu este încă sigur dacă este soțul meu".
Te-ai speriat de soțul tău?
- Georges. Tu ești? - Nu, nu.
Georges! Lasă-mă! Oprește-te!
- Am spus că nu sunt eu. - Georges, oprește-te!
Ce o să faci, o să mă violezi?
Minunat. Vreau să fac dragoste cu soția mea, și asta înseamnă viol.
Asta-i culmea!
Georges, oprește-te.
La naiba, nu am voie nici să-mi amintesc de trecutul meu de alcoolic din Hong Kong,
de gheișele mele, de tigrii mei, de plăcerile exotice din Kowloon,
de casa de lângă lac, și de fântâna în formă de dragon...
Corect.
Ce e corect?
Fântâna în formă de dragon, asta e corect.
Vezi, îți amintești.
Ar trebui să-i spui asta soției mele. Ai auzit dragă?
- Este aceasta o dovadă sau nu? - E foarte bine, ești foarte conștiincios.
Dar poți și mai bine.
- Freddie? - Da?
Vrei să-ți spun care e tragedia vieții mele?
Soția mea este o sfântă, o călugăriță, o statuie.
Asta e viața!
Scuzați-mă pentru indiscreție, dar trebuie să vă întreb ceva.
De ce vreți să redecorați toate camerele?
- Soțul meu, Georges Campo. - Jean Debrosse, decoratorul dumneavoastră.
Încântat.
Tocmai ce v-ați reîntors din colonii, nu-i așa?
Domnule, Franța nu mai are nicio colonie.
Aveți dreptate. Dar ce păcat, totuși.
Am fost în Hong Kong.
Știu. Am întrebat-o pe soția dumneavoastră,
de ce ați vrea să redecorați toate camerele acestui castel magnific.
Vom avea foarte mulți oaspeți, nu-i așa Georges?
Pe deasupra, nu avem copii încă. Sunt dezamăgit desigur.
- Dar soția mea... - Georges, te rog.
Așadar, v-aș propune ceva foarte simplu.
Mobilă de țară, frumoasă, solidă.
Clasică, desigur.
Vom acoperi pereții cu o pânză de culori solide,
Diferite pentru fiecare cameră.
Un galben strălucitor,
un portocaliu călduros,
- Un roșu... - Doar roșu, poate.
Da.
- Ce piesă minunată. - Neobișnuit nu-i așa?
L-am cumpărat din Hong Kong.
Permiteți?
- Oh, dar astea sunt... - Colecția mea de pipe. Opiu, desigur.
Foarte, foarte rare.
Până săptămâna viitoare voi putea să vă comunic o evaluare.
Foarte bine.
Cu siguranța va fi cât mai precisă cu putință.
Desigur. Și să nu uitați de o sală de operații.
- O sală de operații? - Prietenul meu glumește, eu fiind doctor...
Și un prieten de familie. Așadar vom instala și o cameră de tortură.
Fumați, domnule?
Am cateva trabucuri excelente, cubaneze.
Le-am cumpărat din Hong Kong, via Mexic.
- Dumnezeule! Îngrozitor! - A fost pe aproape, domnule Campo!
Da.
Nenorocitule.
Are aceleași măsuri ca ale soției mele?
- Da domnule. Foarte folositor. - Îmi dau seama.
Ce oră este? Spune-o în chineză.
5:00.
Domnul Frederic a plecat?
Nu, în franceză.
Domnul Frederic a plecat până în oraș.
Și soția mea?
Se odihnește, domnule.
Da.
- M-ați chemat domnule? - Da.
Spune-i soției mele și lui Frederic că nu voi mânca în seara asta.
Sunt obosit. Și nu vreau să fiu deranjat de nimeni.
Domnul Frederic nu va veni până mâine.
Asta te va scuti să transmiți două mesaje. Asta e tot.
- Mao Tse-tung! - Domnule?
Nimic, poți să pleci.
- Domnul este în camera sa. - Mulțumesc, Kim.
Am cerut să nu fiu deranjat.
- Ce se întâmplă, Georges? - Nimic.
- Ba da. - Am spus nimic.
S-a întâmplat ceva. Spune-mi.
Bine atunci. Lasă-mă să-ți spun ultimele noutăți.
Georges Campo este mort, îngropat, putrezit.
Georges! Cum poți să spui asta?
Putrezit, nu mă auzi? Pute. Doar carne putrezită.
Vrei să dai mâna cu un cadavru?
Vrei să-ți iei adio de la Georges Campo? Vin-o!
Georges, ce cauți?
Dragul meu, cred că ai avut un coșmar.
Ar trebui să te culci.
Mâine te vei simți mai bine.
- Mă voi culca. Noapte bună. - Noapte bună.
Este de ajuns, Kim.
Georges, ascultă.
Georges Campo este nebun.
Ești nebun.
Georges, ești nebun de-a-binelea.
Georges, te vei sinucide.
Trebuie să te sinucizi.
Sinuciderea.
Mai bine moartea decât nebunia.
Georges, mai bine mori.
Te vei trezi, Georges.
Vei merge la fereastră.
Te vei arunca în gol.
Și vei pune capăt acestui iad.
Îți vei regăsi liniștea.
Liniștea.
Pentru totdeauna.
Liniștea.
Trezește-te.
Ce este? Ce faci aici?
- Nu ai dormit? - Ba da, dar m-am trezit.
Ce vrei?
Să fac dragoste cu tine.
Suntem singuri acum. Dă-o jos.
Nu, nu! Lasă-mă! Oprește-te!
Deci el a fost.
Freddie ți-a omorât soțul.
- Trei focuri de armă. - Când?
Cu zece zile înaintea accidentului tău.
Un accident pe care voi l-ați aranjat?
Și ați sperat că voi muri. Dar din păcate am supraviețuit.
Da.
Asta cred că v-a stricat planurile.
Când te-ai trezit prima dată, vorbeai,
Dar nu îți aminteai nimic.
Doctorul de la clinică m-a avertizat că...
ai putea să suferi de amnezie temporară.
Așa că noi am profitat.
Și dacă ceva nu mergea bine, contai pe șarmul tău.
Și am greșit?
Nu, ai făcut-o destul de bine.
- Și tu. - Mulțumesc.
Dar continuă.
Cine era soțul tău?
A venit din Hong Kong.
Nimeni nu-l cunoștea aici.
Era brutal, bețiv, violent.
Se pare că era un tip pe cinste.
Freddie era amantul tău și s-au luat la bătaie.
Da, Frederic l-a omorât.
Apoi, te-a găsit pe tine, într-un bar.
Beai mult.
E bine de știut.
Dar... de ce eu?
Mă potriveam planului?
Tocmai revenisei din Algeria, nimeni nu te cunoștea.
Așa că am devenit Georges Campo,
mă sinucid sau mor într-un accident.
Un cadavru potrivit.
Câinele, trapa, candelabrul.
Candelabrul a fost ideea lui Kim.
Te-a urât încă din prima zi.
Așadar și el făcea parte din plan. Și decoratorul? Cum se potrivea scenariului?
Era doar un martor...
Care să-l fi văzut pe Georges Campo viu.
Candelabrul, câinele,
trapa, decoratorul.
Dar casetofonul?
Frederic a tratat câțiva soldați prin metoda învățării prin somn.
Învățare prin somn?
- Vrei să spui spălare a creierului, nu? - Da.
Un tip pe cinste, Freddie.
Ce vrei să faci acum?
Dragoste.
Dacă vrei.
- A coborât doamna? - Doamna este în camera de zi.
Bună dimineața, Christiane.
Bună dimineața, Georges.
Tunsoare nouă.
Cum sunteți în dimineața asta?
Rău.
Situația politică.
- Te interesează politica acum? - Da
Pe Georges Campo îl interesează totul acum.
Chiar și soția sa.
Am spus chiar și soția sa.
Ce se întâmplă, dragă?
Nu ești fericită că soțul tău...
și-a recăpătat memoria în totalitate?
Freddie, jucăm bowling mai târziu?
Da, dacă vrei.
Îți voi arăta o lovitură, cu un efect englezesc.
O lovitură pe care am învățat-o în Hong Kong, de la un sergent britanic.
Lagrange. Un prieten de-al meu.
Îți poți imagina Freddie? Am crezut că soția mea...
era o călugărița, o sfântă, o statuie.
Dar m-am înșelat.
Cât timp ai fost plecat am avut o a doua lună de miere. Formidabilă!
Nu-i așa Christiane?
Kim, avem un telefon, nu?
- Da domnule. - Unde este?
Ce vei face acum?
Vom chema poliția. Pentru asta sunt făcuți.
Închide.
S-au dus doi, a mai rămas unul.
- Mă vei ucide? - Nu mișca!
Bine. Și acum?
Este adevărat că dacă mă omori vei avea o săptămână avans.
Luând în vedere câtă lume a intrat și a ieșit de aici.
- Pot să fumez? - Da.
Mulțumesc.
De fapt, numele meu este Pierre Lagrange, nu?
Da.
Mă gândeam eu.
Ești un nimeni.
Un bătăuș, un soldat vagabond și bețiv.
Eu am plănuit totul.
Eu mi-am omorât soțul.
Eu ți-am aranjat accidentul,
și am făcut ca totul să pară că nu are legătură cu mine.
Trapa, câinele, eu am fost.
Când am văzut că nu te-a prins câinele, și a dezgropat cadavrul,
Eu i-am schimbat locul. Înțelegi?
Vrei să știi mai mult?
Kim este singurul martor, și am încredere în el.
Totul este foarte interesant.
Oprește-te! Oprește-te sau voi trage!
Doamnă, îmi puteți face legătura cu poliția?
Alo, poliția?
Vă sun de la Chateau des Tours.
Puteți veni imediat, vă rog.
Nu, nu. Doi oameni au fost omorâți.
Da, vă voi explica.
În regulă, nu voi atinge nimic.
Foarte bine, doamnă Campo.
- Și acum? - Ce vrei să faci?
Pierre Lagrange va avea destul timp să se gândească
până va ajunge poliția.
Oamenii vor putea să-și facă treaba singuri.
Putem vorbi undeva?
Pe aici.
Așadar, cum s-a întâmplat acest dublu omor?
A fost o ceartă violentă
între oaspeții noștri, doctorul Frederic Launay
și valetul meu chinez.
L-a înjunghiat pe doctorul Launay, care l-a împușcat la rândul său.
Înțeleg.
- Și acum vreau să vă întreb domnule... - Cine sunt?
- Sunt proprietarul acestui castel. - Numele dumneavoastră?
Am găsit ăsta în dormitorul de la etaj.
Georges, ești nebun de-a-binelea.
Te vei sinucide.
Trebuie să te sinucizi.
Sinuciderea. Mai bine moartea decât nebunia.